Översatt av: Jorre
www. divxsweden. net - nyaste svenska undertexterna på nätet
Mina damer och herrar, det här är er överste som välkomnar er till P3X-989-
- där vi har en mild... rumstemperatur. - Sprid ut er.
Lyset är tänt men ingen är hemma.
Tekniken är avancerad jämfört med många människoplaneter.
- Kanske mer avancerad än jorden. - Hur mycket mer?
- Den känns äldre på nåt sätt. - Jag vet hur den känner sig.
Den här platsen har sett bättre tider.
- Det verkar inte vara en goa'uld-värld. - Har du sett nåt liknande, Teal'c?
Det har jag inte.
En dator.
Det där låter olycksbådande. Vi går härifrån.
- Vad i helvete...? - Överste?
Carter.
- Hur fick vi på oss de här kläderna? - Jag vet inte.
- Välkomna till PX3-989. - Sändaren är borta.
Daniel?
Teal'c. - Mår ni bra?
- Jag mår bra. - Bara bra.
Bättre än bra faktiskt, med tanke på att vi precis blev...
Com-traya!
- Daniel? - Jag tror att det är en hälsning.
Ja, det är det.
Då så...
Com-traya. Vi är utforskare från planeten jorden.
- Jag heter Daniel. Hej. - Det här är er sedvänja, visst? Hej.
- Är du ledaren? - Nej. Det är...
Jag. Överste Jack O'Neill. Kum Ba Yah.
- Com-traya. - Jaja. Varför anföll du oss?
Anföll? Jo, det är klart... Det verkar nog så från ert perspektiv.
Ja, jag gjorde det.
- Varför? - Det var oundvikligt. - Har ni ont?
Några efterkänningar? Ibland måste hjärtat startas om.
- Nej. Jag tror att vi mår bra. - Com-traya!
Ni är fantastiska exemplar.
Särskilt du. Kvinna.
- Överste? - Lugn, kapten.
Vi hade en del saker när vi kom hit, en del vapen.
Dem, ja. Mycket farliga.
- Mycket. Kan vi få tillbaka dem? - Och våra uniformer?
- Tyvärr, de är borta. Det här är bättre. - Nej.
Jag heter Harlan.
Jag är den sista överlevande av Altair.
Sista överlevande...?
- Är du ensam på den här planeten? - Ja. Och era vapen är hitåt.
Vi är i sektion 3. Det har varit problem här på sistone.
Maskinfel. Det är väldigt svårt att sköta anläggningen ensam.
Du, Harlan... Finns det nåt yttre här?
- Det yttre är ovanför. Vi är under. - Under ytan?
Ja, vi kan inte överleva på ytan. StråIning. Mycket farligt.
Hitåt ligger sektion 4.
Vad hände? Ni måste väl ha börjat på ytan...
- ... och sedan flyttat ner? - Ja, för länge sedan.
- Vi vill gärna veta vad som hände. - Allt i sinom tid.
- Vi har all tid i världen. - Ja, det har ni. Förstår ni? Com-traya!
Vad betyder det där? "Com-traya"? Är det som "aloha"?
Hur länge har du varit ensam här?
Låt mig tänka. Wallace var den siste som dog. Jag saknar honom.
Men alla ni påminner mig lite om Wallace.
Utom du, förstås. Du är kvinna. - Och du är... vad det nu är du är.
Hubald var den som skapade allt det här.
Men han dog tidigt. För tidigt. Han tog många hemligheter med sig.
För hur länge sedan var det exakt?
Exakt? 99207000 av era timmar.
- Det är 11000 år. - Hur visste du det?
Stämmer det?
- Ja. - Vänta lite. Hur visste du det?
Ser ni? Allting är bättre, även era hjärnor. Ni är mycket, mycket bättre.
- Känner ni er inte starkare? Smartare? - Han har rätt. Jag mår toppen.
Jag har gett er en enastående gåva.
- Jag har gjort er bättre. - Bättre på vilket sätt?
Jag har inte gjort er illa. Jag har bara gjort er bättre.
Hör noga på nu. Jag tänker fråga en gång till, på ett enkelt sätt.
Bättre på vilket sätt?
Nu går vi. Vi ger oss av.
Ring hem, Carter.
Vänta!
- Ni kan inte ge er av. Det är farligt. - Vad är farligt? Berätta.
Allt i sinom tid. Det är så mycket ni måste lära er först.
Ni kommer tillbaka! Det gör ni! Ni kan inte lämna mig här helt...
...ensam.
Kära nån!
- Hur känner du dig, överste? - Jag har aldrig mått bättre.
- Det oroar mig en aning faktiskt. - Det här oroar mig en aning.
Lyssna.
Jag hör ingenting.
Är det här "bättre"? Är jag död?
För att förstå det här måste jag ta ett blodprov.
Herregud, vad fan är det där? Ta bort den!
Vi måste röntga dem omedelbart.
- Vad gjorde han med oss? - Jag vet inte. Håll er bara lugna.
Jag har inte längre nån goa'uld.
Vad fan sysslar du med, överste?
Gode gud!
- Vakter till sjukavdelningen. - Vakter? Det är vi.
Kom inte närmare.
- Dra er tillbaka. Det är en order. - Ignorera den ordern.
- Det där är inte överste O'Neill. - För guds skull... - Det är jag, general.
- Kallar du det där människoblod? - Jag tror att de är bedragare.
Han, eller vad han nu är, har inga märkbara hjärtslag.
- För dem till arresten. Sätt ut en vakt. - General Hammond.
Jag vet inte vad den jäveln gjorde...
- Följ instruktionerna, så ordnar det sig. - Era barnbarn heter Tessa och Kayla.
Motstånd från nån av er kommer att mötas med dödligt våId. Är det förstått?
Förstått.
Fullkomligt.
De ser ut och låter som vårt folk. De tror definitivt att de är SG-1.
Det kan vara ett trick av goa'ulderna.
Jag vet inte vad jag ska tro. Han hade rätt om mina barnbarns namn.
Hur kunde han veta det?
Våra erfarenheter av goa'ulderna säger att det vore farligt att ha dem här.
Jag ska ta det i beaktande.
Det är otroligt. Den ser ut som min, den känns som min. Den är min.
Jag känner mig inte annorlunda. Om nåt, så känner jag mig bättre.
- Det var vad Harlan sa. - Varför berättade han det inte?
- För rädsla att vi skulle skada honom. - Insiktsfull liten skit.
- Ni kan inte klandra general Hammond. - Jag vet vem jag är.
Jag med. Jag känner mig som Sam Carter på alla sätt. Men bevisen...
Harlan måste ha överfört våra medvetanden till de här kropparna.
Såg du vad som fanns inuti armen?
Vi är maskiner, Carter.
Är allt som det ska, Teal'c?
Hurså?
Tja... Till att börja med så har du förlorat din...
- ... outvecklade goa'uld. - Jag känner fortfarande dess närvaro.
Det måste vara som att känna en lem efter att man har förlorat den.
För guds skull. Daniel!
Kul att det här fascinerar dig, men det är dags inse vad som händer här.
Vi hålls fångna av de våra.
- De kan inte hålla kvar oss för alltid... - Varför inte? Vad tror du ska hända?
Tror du att underrättelsetjänsten låter oss fortsätta som SG-1?
Vi har fortfarande rättigheter.
- Oavsett vad, så är vi fortfarande... - Människor? Var det vad du tänkte säga?
Harlan sa att vi skulle återvända.
Nu vet vi varför.
Överste O'Neill... Vem du nu är.
Jag tänker skicka SG-5 till PX3-989 för att sprida Ijus över det här.
Det vore ett misstag. Gamle Harlan skulle göra samma sak med dem.
Harlan är invånaren vi träffade där.
Vi tror att han överförde våra medvetanden till de här kropparna.
- Varför skulle nån göra så? - Han tror att det här är "bättre".
Han måste också vara artificiell.
Det förklarar hur han kan vara 11000 år gammal.
Det är nödvändigt att vi återvänder...
Hämta dr Fraiser!
Vi måste tillbaka, general.
- Vi skickar ett andra team inom en timme. - Nej! Riskera inga fler.
Öppna porten!
- Mina krafter återvänder. - Vi fick slut på energi.
Om de här kropparna är maskiner så behöver de en kraftkälla. Den finns här.
Com-traya!
Det är här ni hör hemma.
Det här är den enda platsen ni kan vara på.
Din jävel!
Ni väntade nästan för länge. Jag blev orolig. Känns det bättre?
- Vad fan gjorde du med oss? - Du är arg.
Vad hindrar mig från att slita dig itu?
- Han kan ge oss våra riktiga kroppar. - Nej, nej. Jag kan inte göra det.
Med tiden förstår ni. Jag har överfört era medvetanden till det syntetiska.
- Ni kan inte återföras. Det är permanent. - Det är inte vad jag vill höra!
Du skadar mig.
Tyvärr, det går inte att göra vad ni ber om. Era kroppar är borta.
Det är en del av processen. Det här är vad ni är nu.
Ni kommer att få se. Det är bättre!
Den här vägen. Runt hörnet.
Bara ett par steg till, och vi är hemma igen!
Ni bör vila nu. Era system är inte helt uppladdade-
- och de laddades ur alldeles för länge.
Lystring. Kylmedelsläcka i rörslinga 2.
- Kräver omedelbar tillsyn. - Förstår ni nu varför jag behöver er?
Det här stället är mer än vad en man kan underhålla.
Det är mycket att göra. Ni kommer att få se. Snart mår ni mycket bättre.
Det här tar inte alls lång tid.
Han sa att vi skulle vila, Jack. Du vill inte få slut på energi igen.
Han hade rätt. Hälften av allt här fungerar inte, och resten är på gränsen.
Han har gjort fuskreparationer i flera decennier.
- Han var desperat. - Låt stället falla i bitar.
Det vore att döma oss själva.
Och?
- Det som är gjort är gjort. - Kom igen...
Har det slagit nån av er att det enda vi är nu är robotar?
- Vart ska du? - Gå och hitta Harlan. För att prata.
Robotar emellan.
- Vad är det? - Det var inget...
Tanken på att leva i 11000 år slog mig för ett ögonblick-
- och jag kunde inte...
Det är mycket att smälta.
Vi har tydligen tid att anpassa oss på.
Vi har verkligen samma känslor och förnimmelser som vi hade som människor.
Människokroppen är egentligen bara en maskin. Ett kärl för vårt medvetande.
Men det är bara en organisk maskin. Den utför arbete, kräver bränsle.
- Det är inte samma sak. - Nej. Men Harlan kanske har rätt.
Det här kanske är... bättre.
Vi är fortfarande oss själva, vi är unika. Varje tanke, varje känsla...
- Har du varit hungrig eller törstig än? - Nej.
Teal'c.
Är allt fortfarande som det ska?
- Vart tog han vägen? - Han vill nog vara ensam.
Ditåt.
Jag förstår inte din besatthet.
Jag vill bara veta vad du gjorde med våra kroppar.
Ni har ingen nytta av dem längre. - Bra, ni utforskar.
Bra, bra. Det finns mycket att se. Mycket att lära av stationen.
- Och ni mår bättre nu? - Nej. - Har ni sett Teal'c, överste?
- Jag lämnade honom med er. - Kanske är det bäst att låta honom vara.
- Han är... annorlunda, visst? - Ja.
Harlan, jag vill veta varför du gjorde så här. Varför du gjorde allt det här.
Vår art var på väg att utplånas. Vår biosfär kunde inte längre livnära oss.
Projektet inleddes för att några av oss skulle överleva, även om planeten dog.
Våra gamla kroppar hade inte överlevt.
Hur många var det från början?
Tusen stycken. Men det var problem med överföringen och några gick förlorade.
Sekura, Marith,Tira. Mycket sorgligt.
Vi kunde inte laga Hubald, skaparen av det här. Hans hemligheter förlorades.
- Men många överlevde... en tid. - Var är de?
Somliga gick genom ringen ni kom genom.
De hade med sig mindre, bärbara kraftkällor.
Jag trodde att de skulle komma hem. Jag väntade. Det här är ändå vårt hem.
Men de gjorde inte det.
De övriga godtog inte gåvan. De... gjorde slut på sin existens.
Hurdå?
De gick upp till ytan, bortom räckvidden för kraftkällan.
Wallace var den sista. Han gav sitt liv för stationen. En olycka.
Och jag har varit ensam sedan Wallace.
Men ni är här nu.
Allting är bättre nu.
Håller du den här åt mig?
Com-traya! Till stor hjälp.
Vi arbetar bra tillsammans. Ser ni? Vi åstadkommer saker.
Vi måste stanna nära kraftkällan, ifall den skulle gå sönder igen.
Utan den ständiga energin från sändaren skulle de här kropparna inte fungera-
- mer än ett par timmar. Det var därför jag visste att ni skulle komma tillbaka.
Harlan, vi vill återvända hem.
Nej, nej, nej. Ni måste stanna. Ni är vänner. Nya vänner!
Vänner? Jag gillar inte ens dig. Det är möjligt aldrig kommer att göra det.
Om vi vill komma hem, behöver vi honom.
Ni inser fortfarande inte värdet av gåvan. Odödlighet.
11000, och närmar mig oändligheten, brukar jag säga.
- Lystring. Kylmedelsläcka i huvudslingan. - Mycket illa. Mycket illa.
- Vad är det? - Kraftkällan... för oss.
Jag lade för mycket tid på att skapa er.
Vi har inte lång tid på oss. Vi måste laga den, annars kommer vi att... dö!
Jag tror att det är fel på värmekondensatorn igen.
Aha! Rör 18 är blockerat. Det tar in värme från planetkärnan.
Det måste ventileras. Vinden på ytan för in syraregn i ventilationssystemet.
Det får ventilerna att rosta ihop.
- Vad är det då som håller oss igång? - Reservkraft, som när ni färdades...
- Har det här hänt förut? - Inte sedan Wallace levde.
Det var för det här jag skapade er. Vi måste samarbeta. Snälla, hjälp till!
Jaja, jag ska hjälpa till.
- Var är Teal'c? Han kan behövas. - Det kvittar. Han är... annorlunda.
- Vad ska vi göra? - Jag fick stänga de flesta ventilerna.
Vi måste öppna fler och leda om ventilationen.
Där och där. Jag stannar här för att sköta datorn.
- Hur öppnar vi ventilerna? - Automatiken fungerar inte.
De har rostat igen. Ni måste öppna ventiltrummorna och göra det manuellt.
Sök i era huvuden. Allt finns där, det såg jag till.
Ni har alla svar ni behöver. Gå nu! Gå! Gå!
Kära nån...
Hitåt.
Varning. Trycket närmar sig kritiska nivåer. Trycket är fyra Hubald-enheter.
Trycket närmar sig sex Hubald-enheter.
Där är det.
- Såg du det där? - Daniel...
Harlan hade rätt. Den har rostat fast.
Så där.
Varning. Trycket närmar sig åtta Hubald-enheter.
Trycket närmar sig tio Hubald-enheter.
Överkoppling. Ventilerar ånga.
Inte än, Harlan. Inte än!
Teal'c! Tack och lov. Var har du varit?
...tolv Hubald-enheter.
Vad sysslar du med?
Katastrofartat kylavbrott hotar.
Kom då, Teal'c. Kom då.
Tillräckligt tryck har ventilerats. Com-traya!
Vi lyckades.
Nej, Teal'c!
Överste.
- Jag mår bra. - Tyvärr, det gör du inte.
Det är bara en skada. Jag kan laga den.
Allt kommer att bli bra. Er vän också.
- Du dödade honom! - Det var fel på honom.
- Hur kan han bli bra om han är död? - Ni ska få se. Nu är stationen lagad.
Gå till era rum och vänta. Ni ska få se.
Håll ett öga på honom.
Harlan! Öppna!
Harlan!
- Nej, nej, gå härifrån. - Vad fan håller du på med, Harlan?
- Allt ordnar sig. - Han gör en ny syntetisk Teal'c.
- Gå härifrån, så tar jag honom till er. - Hur är det möjligt?
Det var två medvetanden tidigare - varelsen han hade inuti sig.
De två medvetandena kunde inte finnas samtidigt.
Jag gör inte samma misstag igen.
Svara mig. Hur kan du göra en ny syntetisk Teal'c utan originalet?
Kapten Carter, kliv åt sidan.
- Stäng av maskinen, Harlan. - Processen är inte färdig.
Svara nu på kaptenens fråga.
Om ni förstör mig, förstör ni den sista överlevande av ett helt folk...
- ... och er själva. - Jag tänker bara fråga en gång.
Finns våra kroppar, våra riktiga kroppar, nånstans?
Ja.
Då vill jag att du sätter tillbaka oss. Nu.
Jag kan inte, inte ens om jag hade velat.
Du överförde oss till de här kropparna, då måste det omvända gå att göra.
- Nej, det är omöjligt. - Varför?
Jag ska visa er.
Jag menade inget illa.
Jag skulle ha skickat tillbaka dem när jag visste att överföringen fungerade.
Men det är inte en överföring, eller hur? Från en till en annan, alltså.
- Vi är kopior. - Ja. Till och med bättre än originalen.
Om ni inte hade envisats, skulle ni inte ha sett varandra.
Jag hade tänkt skicka tillbaka de organiska ni till er värld...
...deras värld.
De skulle inte ha vetat om er.
Och med tiden hoppades jag att ni skulle ha accepterat er existens.
Vi...
- ... kan aldrig återvända. - Nej, ni hör hemma här.
Ni är välkomna här.
- Teal'c. - Kapten Carter.
Han mår bra, överste.
Det är bra, kapten.
Daniel?
På sätt och vis.
Låt mig ta bort den där.
Var har du varit, Harlan?
- Väldigt upptagen. - Med vadå?
Med att skapa era syntetiska kopior, rädda planeten... Upptagen, upptagen.
Syntetiska?
Förlåt för att ni var fast så länge. Min plan har misslyckats kapitalt.
Men som jag lovade, ni är fria nu.
Det är omöjligt.
Det är sant. Först visste vi inte ens att vi hade ändrats.
- Att återskapa nervstrukturen på... - Det trotsar osäkerhetsprincipen.
Men vi är identiska. Till och med vårt födelsemärke på...
Tyst med dig.
- Gjordes det ingen kopia av mig? - Jo... Jo, men...
Jag blev tvungen att lösa upp dig.
Jag förstår.
- Du förstår det, men gillar det inte. - Tja...
Med tiden tror jag att våra skilda erfarenheter kommer att göra oss olika.
Du... Jag är faktiskt inte heller särskilt glad över det här.
- Tror du dig veta hur jag känner? - Tja... Ja.
Vi är i princip samma person, eller hur?
Titta här.
Beklagar.
Så... Vad fan hände här?
Nån stal mitt liv.
- Pratar du om mitt liv? - Jag har samma rätt till det som du har.
Jag hoppades att jag skulle komma på ett sätt att komma tillbaka in i min kropp.
Den är faktiskt upptagen.
Jag märkte det.
Vad gör det mig till?
- Vad vill du? - De andra debatterar livets mening.
Båda Danielarna tycker att det är fascinerande. Cartrarna tjafsar redan.
Teal'c känner sig utanför.
Du och jag har en del att prata om.
Jag tänker inte bråka om vem som ska få återvända, om det är det du menar.
Det har inget med generositet att göra, tro mig.
Jag kan inte återvända. Om jag kunde det, hade det kanske varit annorlunda.
Vi har ett problem angående säkerheten.
Du vet allt jag vet om jorden. Koder, försvar...
Vi begraver porten. Oroa dig inte.
Fundera inte ens på att skicka en bomb. Du tänkte det. Jag känner dig.
Okej, okej. Du har mitt ord, överste.
Kalla mig Jack.
Överste O'Neill?
För guds skull...
Jag tar hand om det här.
Där är du ju. Jag var orolig. Var är den andre?
Han... gör sig redo för att färdas hem.
Ja, det blir bäst så. Jag hoppas att du med tiden kan förlåta mig.
- Du försökte bara överleva. - Ja! Och det ska vi göra, ska du få se.
Harlan...
Folk ska inte leva för alltid.
Kanske inte. Men om du provar ett par hundra år kanske du ändrar dig, visst?
Glöm inte att begrava porten när vi har gett oss av.
Som om jag skulle glömma det.
Jaha...
Vi ses.
Och... nån bör nog ta en titt på det där. Det är...
Ha ett bra liv.
Vi ses.
Översatt av: Jorre
www. divxsweden. net - nyaste svenska undertexterna på nätet